Detta är platsen för det största massmordet i världshistorien.
Auschwitz.
1,1 miljoner människor dog här.
Mer än brittiska och amerikanska förluster under hela andra världskriget.
Detta är historien om Auschwitz-
-och hur förövarna tänkte.
Berättelsen bygger på dokument-
-som hittats efter öppnandet av östeuropeiska arkiv-
-samt på intervjuer med människor som var med-
-varav några tidigare medlemmar av SS.
Undrar ni om detta är nödvändigt-
-så betänk att de är våra fiender, och att det pågår ett krig.
Men Auschwitz ohyggligheter var ingen isolerad händelse.
Lägret var en del av nazisternas plan för erövrandet av Öst-Europa-
-ett förstörelesekrig olikt något annat i modern tid-
-där oskyldiga civila mördades av speciella dödspatruller.
Ordern var: "De ska skjutas."
Och för mig var det bindande.
Under kriget fattade nazistledarna ett av historiens mest ökända beslut-
-vad de kallade för "Den Slutliga Lösningen".
Utrotningen av judarna.
I Auschwitz gick de nedåt den krokiga massmordsvägen-
-och skapade detta, byggnaden som symboliserade deras brott.
En dödsfabrik.
Människor skrek. De visste inte vad de skulle göra.
De klöste gråtande på väggarna, tills gasen började verka.
Om jag blundar så ser jag bara kvinnor som står upp-
-hållande barn i händerna där.
Detta är den förvånande berättelsen om Auschwitz uppkomst-
-nazisternas massmordspolitik-
-om att syftet med Auschwitz från början inte var att gasa judar-
-och hur nazisternas dödspolitik utvecklades-
-på ett sätt som motsäger myten om SS som mördarrobotar som bara lydde order.
AUSCHWITZ Nazisterna och Den Slutliga Lösningen
Oväntad upptakt
Sydvästra Polen, april 1940
På våren 1940-
-reste SS-kaptenen Rudolf Höss genom Polen-
-till sin nya tjänst som kommendant vid ett nytt koncentrationsläger.
Höss reste till utkanterna av staden Auschwitz-
-i ett område Hitler lagt under sig då han invaderat Polen året innan.
Här skulle Höss bygga detta läger, det första Auschwitz-
-som senare blev känt som Stammlägret eller Auschwitz 1.
Men när Höss anlände i april 1940, existerade få av dessa byggnader.
Detta ökända läger började-
-som en samling förfallna polska armébaracker-
-runt en stor ridbana.
Utdrag ur "Chef för Auschwitz" av Rudolf Höss
Det var en svår uppgift. Jag skulle bygga ett läger för 10.000 fångar-
-med de hus som fanns-
-som var välbyggda men nedgångna och kryllade av skadedjur.
Men Auschwitz var inte tänkt för polska judar. Dessa skulle förvaras i getton.
Här skulle politiska fångar som var ett hot mot ockupationen spärras in.
Rikets motståndare måste hållas inspärrade.
Bara SS kunde skydda den national- socialistiska staten mot interna hot.
Ingen annan organisation var tillräckligt tuff.
Ockupationen av Polen blev brutal. De ville göra polackerna till slavar.
Det var därför nazisterna byggde ställen som Auschwitz-
-med tyska koncentrationsläger som modell.
Höss, som arbetat i koncentrationsläger sedan 1934-
-visste att han måste skapa något som satte skräck i polackerna-
-men de gaskamrar som Auschwitz blev ökänt för var ännu inte påtänkta.
Höss tog även efter det cyniska mottot från lägret Dachau i Tyskland.
Arbeit Macht Frei -Arbete ger Frihet
Detta skrevs in ovanför Auschwitz portar.
De polska fångar som nu kom hit-
-fick ett vidrigt mottagande av SS.
Över 50% av de 23.000 polacker som först kom till lägret dog inom två år.
Jerzy Bielecki sattes i Auschwitz-
-för att han misstänktes tillhöra motståndsrörelsen.
Där dömdes han till hängningstortyr, ett vanligt koncentrationslägerstraff-
-där fången fick bära hela sin kroppsvikt med bakåtböjda armar.
Han ville hänga mig på kroken.
Han sa: "Ställ dig på tå."
Sedan hängde han upp mig och sparkade undan stolen utan förvarning.
Jag tänkte: "Jesus! Maria! Herre Gud. Vilken fruktansvärd smärta."
Mina axlar slets ur sina leder.
Båda armarna slets ur led.
När jag jämrade mig sa han: "Tyst, din hund. Du förtjänar det."
"Du måste lida."
Livet i Auschwitz var mycket våldsamt-
-men lägret var inte viktigt för nazisternas planer.
I början var Höss rentav tvungen att tigga om nödtorftigheter.
Jag fick ingen hjälp av Koncentrationslägerinspektionen-
-så jag fick klara mig så gott jag kunde.
Jag fick köra 10 mil till Zakopane och Rabka för att få några grytor.
Jag visste inte var jag skulle få tag i 100 meter taggtråd-
-så jag var tvungen att stjäla taggtråden.
Efter en dags stjälande gick Höss hem till sitt hus i utkanten av lägret.
Här levde han som han tyckte att det anstod en nazistisk erövrare-
-och behandlade fångarna som tjänare.
Varje vecka tog en underofficer mig till Höss hus för att klippa hans hår.
Han sa inte ett ord till mig, och jag sa inget eftersom jag var rädd.
Frestades du inte att sticka saxen i nacken på honom?
Det kunde ha hänt. Jag kunde skurit halsen av honom.
Det kunde ha hänt-
-men jag är en tänkande varelse.
Vet du vad som skulle hänt då?
Hela min familj skulle utplånats, tillsammans med halva lägret-
-och någon annan hade kommit i hans ställe.
Medan Höss levde bekvämt, kämpade fångarna för att överleva.
Utan livets nödtorft växte en hederskodex fram-
-och ett av de värsta brott man kunde begå var att ta en medfånges mat.
-Vad hände med sådana personer? -Fångarna dödade dem på nätterna.
De la en filt över ansiktet tills han slutade andas. Inga frågor ställdes.
På morgonen rapporterade husets ålderman antalet döda.
Hade ni inga känslor? Var detta normalt?
Absolut. Det var helt normalt-
-utom en svag glimt - undermedveten, kanske. Gud.
Och sådana här och liknande saker händer än idag.
Och det var inget att göra åt, alltså inget att tänka på. Det har bara hänt.
Man tänkte på hur man skulle överleva nästa dag-
-bara att överleva nästa dag.
Vakta ditt bröd så ingen stjäl det, så att du har något till frukost.
Att få en så skonsam arbetsuppgift som möjligt, var allt man tänkte på.
Man var ständigt vaksam.
Var vaksam. Du måste överleva.
Fångarnas skräcktillvaro i Auschwitz 1940 övervakades-
-av Höss och ungefär 300 medlemmar av SS.
De höll kamratkvällar med familjerna för att få en känsla av gemenskap.
Men som Höss avslöjar så var det en charad.
Palitzsch, närvarochefen, var den slugaste, sliskigaste varelse jag mött-
-under min långa tjänst i olika koncentrationsläger.
Han gick bokstavligen över lik för att mätta sin makthunger.
Fritzsch, förste lägerofficeren, var korttänkt men envis-
-och ställde ofta till bråk, fast han framställde sig som en god kamrat-
-och pratade mycket om kamratskap när han inte var i tjänst.
I själva verket betedde han sig allt annat än kamratligt.
Höss memoarer avslöjar honom som en hårdhjärtad, självömkande man-
-alltid beredd att lägga skulden för sina misstag på någon annan-
-och han medger att Auschwitz redan från början-
-var ett koncentrationsläger där stor brutalitet härskade.
Men trots detta-
-så var hans läger under 1940 en avkrok i det nazistockuperade Polen.
Detta skulle komma att förändras.
Huvudskälet till att Auschwitz förändrades var helt enkelt dess läge.
Området runt lägret var rikt på naturresurser.
I den här delen av Polen finns det gott om färskvatten, kalk-
-och viktigast av allt för vad som komma skulle, kol.
Inom 12 mil låg ett gruvnätverk-
-med några av de största kolfyndigheterna i Europa.
Mot slutet av 1940 var detta just de resurser-
-som forskarna på den tyska industrikoncernen IG Farben sökte.
De experimenterade med syntetiskt gummi och bränsle-
-som var viktigt för de tyska krigsansträngningarna.
Vatten, kalk och kol var de viktigaste ingredienserna.
De fann att Auschwitz var rätt plats att förlägga deras nya fabrik i öst.
Auschwitz, mars 1941
Heinrich Himmler, chefen för SS, besökte nu Auschwitz förförsta gången.
Han hade hört nyheten att IG Farben var intresserad av området.
Himmler träffade Höss och den regionale nazistledaren - Gauleitern-
-och andra höga SS-företrädare.
Himmler ville öka Auschwitz kapacitet från 10.000 till 30.000 fångar.
Det skulle då bli det nazistiska rikets största koncentrationsläger.
Men den regionale nazistledaren hade invändningar mot Himmlers planer.
Gauleitern försökte stoppa planerna med hänvisning till dräneringsproblemen-
-men Reichsführern hörde inte på det örat.
Konsultera experterna på området så löser det sig.
Mina herrar, lägret ska utvidgas.
Mina skäl för detta är viktigare än era invändnningar.
Himmler fick, inte oväntat, som han ville.
En hel serie ritningar framställdes-
-över den storslagna nazistiska visionen för Auschwitz.
Efter flera decennier hittades de gömda ritningarna-
-strax innan den tyske arkitekten dog.
Nazisternas dröm var att pengarna från IG Farben-
-skulle bekosta en ny stad i Auschwitz-
-en specialbyggd, tysk bosättning i öst.
Här skulle etniska tyskar bo. De som nu bodde i staden skulle deporteras.
Man planerade ett gigantiskt nazisthögkvarter-
-och en mängd andra byggnader.
I närheten, vid floden Sola, skulle det ombyggda koncentrationslägret ligga.
SS skulle sälja råmaterial till IG Farbens fabrik-
-där fångar skulle arbeta som slavar-
-och en stor Kommandantur- en administrativ central - skulle byggas.
En speciell lägenhet till Himmler själv skulle också byggas.
Auschwitz skulle bli hans andra hem.
Man planerade Reichsführerns inredning-
-från hans soffa med bord och fåtölj till hans väggdekorationer.
Himmlers vision av det nya Auschwitz var verkligen grandios-
-men de episka planer Adolf Hitler samtidigt arbetade på-
-skulle få Himmlers planer att framstå som ynkliga.
Hitler skulle inte bara omorganisera ett läger och en stad-
-utan omforma hela länder.
Under våren 1941 planerade Hitler att invadera Sovjetunionen.
Detta skulle även medföra radikala förändringar i Auschwitz funktion.
Före slutet på år 1941 räknade Hitler med att inta Moskva.
Nazisterna hatade Sovjetunionen.
De både fruktade och föraktade kommunismen.
Nazisterna trodde att Stalin och hans Röda Armé skulle bli lätta att besegra.
Som civilisation betraktat var de inte lika långt framme som i väst.
Man behöver bara begrunda-
-att medan Frankrike hade toaletter med spolande vatten-
-så hade de flesta i Ryssland fortfarande ett utedass bakom huset.
I Berlin, på våren 1941-
-genomsyrades nazisternas strategi av tron-
-att Sovjetunionens folk var underlägset.
Nazistiska ekonomer planerade för arméns försörjning under invasionen.
De ansåg det legitimt att planera för mass-svält.
Berlin, maj 1941
Följande är ord ur protokollet från en ekonomisk utredning-
-strax innan kriget mot Sovjetunionen började.
Vill vi få ut något av Ryssland så måste vi minska konsumtionen.
Fattigdom och hunger är ryssarna vana vid sedan århundraden.
Deras magar är flexibla, så vi ska inte tycka synd om dem.
Och låt oss vara ärliga...
Miljontals människor kommer att svälta ihjäl när vi tar vad vi behöver.
Vi har inget val.
Kriget kan bara fortskrida genom att vår armé försörjs från Ryssland.
Redan innan kriget startade-
-planerade alltså nazisterna att utrota en stor del av Sovjetunionens folk.
Detta skulle bli ett utrotningskrig.
Veckorna efter invasionen tog tyskarna tre miljoner sovjetiska fångar.
Inom nio månader var två miljoner av dem döda.
Många svalt ihjäl i tysk fångenskap.
Alla sovjetiska politiker och ledare-
-som påträffades bland fångarna skulle skjutas-
-men några som slank igenom sändes till koncentrationsläger.
Det var så Auschwitz först drogs in i kriget i öst.
1941 tvingades sovjetiska fångar att arbeta i grusgropar här.
Den polske fången Jerzy Bielecki iakttog dem från bakom ett staket.
Han såg vad som hände.
Fångvaktarna slog dem skoningslöst.
De föll till marken. Det var makabert.
Jag hade aldrig sett något liknande-
-och det gjorde jag inte senare heller, fast jag var kvar i lägret länge.
Jag såg en SS-underofficer-
-gå runt grusgropen med en pistol i handen.
Det var sadism.
"Era hundar. Jävla kommunister. Era skithögar."
Fruktansvärda smädelser.
Då och då siktade han med pistolen ner i gropen och sköt.
Inte bara de sovjetiska krigsfångarna fick lida när nazisterna drog österut-
-utan de sovjetiska judarna också.
Nazisterna såg kombinationen slavisk, jude och kommunist som extra farlig.
Det fanns kopplingar mellan judar och bolsjeviker.
Det fanns starka bevis för en sådan koppling.
Nazisterna sprutade ur sig flera liknande fördomar om judar.
De såg en internationell konspiration emot sig-
-och gav judarna skulden för att Tyskland förlorat första världskriget.
Deras vanföreställningar visste inga gränser.
Det är sådana här öst-judar som översvämmade Europa efter förra kriget.
Parasiter som suger ut sina värdländer, hotar tusenåriga kulturer-
-och för med sig kriminalitet, korruption och kaos.
Sedan invasionen av Sovjetunionen-
-hade nazistiska trupper skjutit många judiska män, däribland kommunister-
-och civila ledare och även flera som bara var i vapenför ålder.
De uppmuntrade också folk att resa sig mot judarna-
-som i dessa ovanliga bilder från Ukraina i juli 1941.
Efter en serie möten mellan Hitler och Himmler sommaren 1941-
-ökade förföljelsen av de sovjetiska judarna.
Nya enheter sändes på specialtjänst i öst.
Bland dessa fanns 1:a infanteribrigaden.
I en typisk manöver intog de staden Ostrog i västra Ukraina-
-den 4:e augusti 1941-
-där över 10.000 judar från regionen hade samlats.
Bland dem fanns 11-årige Vasyl Valdeman och hans familj, som nu var i fara.
Nu var dödspatrullerna även ute efter judiska kvinnor och barn.
Vi visste att något skulle hända.
När vi såg människor som kördes hit med spadar-
-förstod även små barn vad spadarna var till för.
En medlem av 1:a SS-infanteribrigaden vid den här tiden var Hans Friedrich.
Han säger sig inte minnas vilka manövrer han deltog i-
-men att han deltog i avrättningar liknande den i Ostrog.
De var så fullständigt... chockade-
-och rädda-
-att man kunde göra vad man ville med dem.
Barn grät, sjuka grät-
-gamla bad till Gud. Inte på knä utan sittande eller liggande.
Det var mycket påfrestande att höra all denna jämmer och gråt.
Sedan tvingades alla att resa sig och gå.
Så fort folk började röra på sig så valde de ut folk för avrättning.
De utvalda ukrainska judarna togs till den här platsen, där en grop grävdes.
Precis som på många andra platser i det tyskockuperade Sovjetunionen-
-beordrades män, kvinnor och barn att klä av sig och förbereda sig att dö.
Föreställ dig ett dike med människor på ena sidan-
-och bakom dem, soldater.
Det var vi, och vi sköt.
De som träffades föll ner i diket.
Vad tänkte och kände du när du sköt?
Ingenting.
Jag tänkte bara på-
-att sikta noga-
-för att träffa ordentligt.
Så tänkte jag.
Var det allt? Hade du inga känslor inför de judiska civila du sköt?
-Nej. -Varför inte?
För att mitt hat mot judarna är för stort.
Jag medger att mina tankar på den punkten är orättfärdiga.
Men det jag upplevde under min uppväxt på en gård-
-det judarna gjorde mot oss, kommer aldrig att förändras.
Det är min orubbliga övertygelse.
Sedan sin uppväxt på 30-talet i en tid av brutal antisemitism-
-ansåg Hans Friedrich att lokala judiska affärsmän lurat hans familj.
Vad hade människorna du sköt-
-att göra med de människor du påstår hade behandlat dig illa hemma?
De var bara från samma etniska grupp.
Vad mer hade de med saken att göra?
Inget, men för oss var de judar.
Fast jag var en liten pojke så förstod jag vad nazister var.
Jag visste det inte innan, men efteråt undrade jag hela tiden-
"Vad gör de här människorna så hänsynslösa? Vad gör dem till odjur?"
Dödandet pågick ända till kvällen.
Vasyl Valdeman och hans mamma lyckades fly och gömde sig i en by-
-men SS dödade hans pappa, farfar och två farbröder.
Så gick den till, den första avrättningen. Fler skulle komma.
Vid tre andra avrättningar sköts mellan 2.000 och 3.000 personer varje gång.
Fler människor sköts senare i mindre avrättningar-
-och det var så den judiska befolkningen i Ostrog utplånades.
Samtidigt med avrättningarna av judar i Sovjetunionen-
-ökade dödandet av fångar i Auschwitz.
För första gången gasades fångar från Auschwitz ihjäl-
-men inte på det sätt som lägret senare skulle bli ökänt för.
Läkare från vuxendödshjälpsprogrammet besökte lägret.
De var ute efter de fångar som inte längre kunde arbeta.
De hade riktat in sig på mentalt och fysiskt handikappade-
-en grupp som länge demoniserats av nazistpropagandan.
Det tyska folket är omedvetet om allt detta elände.
De känner inte till hur deprimerande dessa ställen är-
-där tusentals lallande, svagsinniga idioter blir matade och omskötta.
De har inte mer förstånd än ett djur.
Ska framtida generationer behöva bära en sådan börda?
1939 hade Hitler gjort upp en plan-
-för att mörda svårt handikappade barn.
När kriget började, utvidgades dödandet till att omfatta även vuxna.
Urvalet gjordes enkelt. En läkare läste patientrapporterna.
Tyckte han att de borde avlivas märktes rapporten med ett rött kryss.
Två andra läkare läste samma rapporter separat-
-och ett majoritetsbeslut avgjorde patientens öde.
Läkarna träffade varken varandra eller patienten.
De som valts ut att dö togs till institutioner i Tyskland som den här.
Sonnenstein-kliniken nära Dresden.
Det fanns sex sådana här center i Tyskland-
-och här användes en ny avlivningsmetod-
-med en anordning som snart skulle kopieras i Auschwitz.
De handikappade fick veta att de skulle duscha.
De togs till ett rum med rörledningar och duschar-
-men ledningarna var inte kopplade till vatten.
De ledde ut genom väggen till behållare med kolmonoxidgas.
När rummet förslutits släpptes gasen in-
-och patienterna mördades.
Cirka 70.000 handikappade hade dödats på det viset fram till sommaren 1941.
Himmler ville utvidga dödsprogrammet till koncentrationslägren-
-varför en specialenhet kom till Auschwitz.
Vi fick veta att de av oss som var sjuka kunde få gå på behandling-
-där de skulle bli botade, och att de skulle skriva upp sig.
Man sa förstås att de skulle gå på behandling-
-och några i lägret trodde på det.
De första Auschwitzfångarna som gasades-
-dödades alltså inte i lägret utan kördes till gaskamrar i Tyskland-
-och valdes inte för att de var judar, utan för att de inte kunde arbeta.
Det var 575 personer. Det var som en begravning.
En del gick, andra bars på bårar- det var som en sorts sorgemarsch.
De fångar som stod i närheten sa adjö till sina släktingar och vänner.
De var alla utslitna fångar. Det var inga friska människor bland dem.
Sjukskötare bar några på bårar. Det var fruktansvärt makabert.
Det var en spökprocession.
Två veckor efter att de sjuka lämnat Auschwitz-
-besökte Heinrich Himmler Sovjetunionen.
Besöket skulle få stor betydelse för nazisternas utrotningsprogram.
Upphittandet 1990 av Himmlers planeringskalender från denna period-
-gör att man exakt kan följa hans förehavanden.
Han körde till utkanten av Minsk, där han den 15:e augusti 1941 bevittnade-
-en avrättning av judar och påstådda partisaner.
Det måste ha liknat denna avrättning-
-filmad vid samma tid på sanddynerna vid Liepaja i Lettland.
Efter avrättningen sa SS-generalen Erich von dem Bach-Zelewski-
-till Himmler att avrättningarna var ett problem.
-Det var bara 100, Reichsführer. -Hurså?
Se dessa män i ögonen.
Dessa män har fått nog för resten av sitt liv. Vad ska det bli av dem sedan?
Antingen neurotiker eller våldsmän.
Bach-Zelewski visste att över hela Sovjetunionen sommaren 1941-
-mördade nazister kvinnor och barn på nära håll med kallt blod.
Himmler insåg att han måste hitta en bättre mordmetod.
Bättre för mördarna, inte offren.
Nazistockuperade Sovjetunionen september 1941
Därför åkte SS-löjtnanten dr Albert Widmann-
-från kriminalpolisens tekniska institut till Öst-Europa.
Widmann hade varit inblandad i experimenten-
-med kolmonoxid för att döda handikappade.
Han visste att det skulle bli dyrt och svårt-
-att transportera kolmonoxid till platser långt från Tyskland-
-så han måste hitta ett annat sätt-
-varför han åkte till Sovjetunionen-
-följd av en lastbil med lådor med sprängämnen.
Widmann rapporterade till Artur Nebe, kommendant för en dödspatrull-
-vid dennes högkvarter i Minsk.
Ni tog väl med tillräckligt med sprängämne?
Ni beordrade 250 kg. Jag tog 400 kg, för säkerhets skull.
Mycket bra.
Bunkern hade kollapsat helt. Det var alldeles tyst.
Kroppsdelar var utspridda på marken och i träden.
Nästa dag samlade vi in kroppsdelarna och slängde tillbaka dem i bunkern.
De delar som hängde för högt uppe i träden fick vara kvar.
Efter denna fasa-
-prövade Widmann en annan massavrättningsmetod-
-inspirerad av vad som hade hänt Artur Nebe från SS tidigare samma år.
Nebe hade kört hem berusad från en fest-
-och somnat i sitt garage med bilmotorn igång.
Kolmonoxiden i avgaserna hade nästan dödat honom.
Med lärdom av detta började Widmann och hans kolleger-
-utföra experiment som detta i Sovjetunionen.
Denna film tros visa mentalsjuka patienter som låses in i ett rum-
-kopplat till avgasrören på en bil och en lastbil.
Nazisterna hade nu utvecklat en billigare metod att gasa ihjäl folk-
-än den som tidigare använts i dödshjälpsprogrammet.
Ungefär samtidigt med dessa gasexperiment i öst-
-utvecklade även ledningen för Auschwitz nya mordmetoder.
När Höss var borta från lägret fick vicebefälet Karl Fritzch en idé-
-av stor betydelse för Auschwitz historia.
SS sätt att göra sig av med fångar som inte kunde arbeta var att skjuta dem.
Men kanske, tänkte han, fanns det en annan metod mitt framför näsan.
Kläder desinficerades från löss och annan ohyra-
-med kristallisk blåsyra-
-massproducerad under varumärket Zyklon B.
Gas!
Zyklon B skyddar mot skadedjur och är därmed bra för nationalekonomin-
-och i synnerhet för folkhälsan.
När Zyklon B-kristaller reagerade med luft frigjordes en dödlig gas.
GIFTIG GAS LIVSFARA
Fritzsch valde Block 11 i Auschwitz för sina första försök med Zyklon B.
Detta var den mest fruktade platsen i lägret, ett läger i lägret-
-dit SS sände fångar för att straffas, förhöras, torteras-
-eller avrättas.
Här fanns ståceller där fångar trängdes ihop så att de knappt kunde andas-
-och svältceller där fångar låstes in utan någon mat och lämnades att dö.
Alla i Auschwitz kände till och fruktade Block 11.
Själv var jag rädd för att gå förbi Block 11.
Jag var rädd. Fast det var avstängt så var jag rädd för att gå förbi där.
När jag än gick förbi där så var jag rädd.
Block 11 betydde döden.
En dag i augusti eller september 1941-
-beordrade Fritsch att källaren i Block 11 skulle förberedas för Zyklon B.
Dörrar och fönster förseglades. Hela huset stängdes igen.
Plötsligt såg vi SS-män springa runt med gasmasker.
Bunkerns fönster hade täckts av sand-
-och i bunkern-
-i bunkerns celler-
-i källaren-
-hade man samlat sovjetiska fångar.
Nästa dag visade det sig att SS...
Det var särskilt Palitzsch som märktes-
-för han sprang omkring som tokig.
Gasen hade inte fungerat ordentligt-
-och många av fångarna levde fortfarande-
-så de ökade dosen av kristaller och avslutade jobbet.
Fångar drog iväg kropparna på kärror. De tog dem till krematoriet.
Krematoriet var redan igång.
Man såg rök från skorstenenen, så det var en välkänd hemlighet.
Hur man känner sig?
Man är oberörd mitt i allt detta.
Idag är det din tur, i morgon blir det min.
När Höss kom tillbaka till lägret hörde han om experimentet.
När jag återvände, berättade Fritzch om hur han hade använt gasen.
Han använde den igen till nästa transport av ryska krigsfångar.
När Höss kom hem till sin familj i huset i lägrets utkant var han nöjd.
Jag måste erkänna att den där gasningen lugnade mig.
Arkebuseringar gjorde mig alltid upprörd.
Nu var jag lättad över att vi skulle slippa de där blodbaden.
Höss hade fel.
Han skulle få vara med om ett ännu större blodbad-
-genom att bygga ett läger här, på denna träskmark-
-två kilometer från staden Auschwitz-
-på en plats polackerna kallade Brzezinka och tyskarna-
-Birkenau.